Иван Вазов
На денят й

chitanka.info

На тебе, ангеле, ща се плача пак,

като и ти на мен, душа любима,

и твоят лик наяве и във мрак

поглежда ме с любов неизразима.

Във теб утеха търся смаян аз

и ти сама в утеха имаш нужда,

едни неволи са мъчили нас

и твоята тъга не ми е чужда.

Ти помниш ли онез вълшебни дни,

кога честит се в твойте очи взирах?

И с твоят дих и страстни младини

упивах се блажен… пламтях, примирах?

Ти помниш ли?… И целий свят тогаз

кат дим изчезваше пред любовта ни…

И често същия скърбящи глас

и същий стон изпущаха сърца ни.

И често в мойте горките сълзи

ти твойте смесяше, душа прекрасна;

и никой глас не може изрази

как сладка беше тая скръб безгласна.

Съдбата ни разлъчи и сломи;

но твоя образ пълни ми сърцето

и кат моряка в нощните вълни

една звездица грей ми от небето,

Едничка ти изскубваш някой път

тез луди стонове из мойта лира,

що кат жар гърдите ми горят

и хладний свят не може да разбира.

Какви тъги до днес съм аз таил,

от колко злобни спомени болея!

Да знам, че с много плач ги бих открил —

поток сълзи бих могъл да излея.

Но и със тез ридания безброй

не бих скръбта си пак докрай разказал.

При теб да бях, печалний ангел мой,

с една цалувка всичко бих изказал.

1882

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.